Amy? Jeg har ikke set dig her, siden du gik i skole.
Hvis du kommer på grund af din ven, så deltog han ikke i gudstjenesten.
Amy... Tilgiv mig. Jeg har ikke kunnet være sammen med dig.
Du er sammen med mig nu.
Deres ansigter er så lukkede. Deres øjne er som glas...
Jeg forstår det ikke. Det gør jeg ikke.
- Jeg vil ikke forstå dem. - Men er det ikke nødvendigt?
Jeg spiser og arbejder med dem, men jeg lever ikke sammen med dem.
Jeg har ikke brug for at forstå dem.
Hvordan vidste du, at jeg var her?
"Til minde om de tapre mennesker, -
- der trodsede havet i søgen efter en ny verden og døde ved kysten."
Smukke ord...
Men hvem er det for? Hvem er død?
Det er for skibet. Dit skib.
Mit skib? Mit skib er i Amerika!
Dit skib blev opslugt af havet.
Ingen overlevede... kun du.
Stefan? Alle børnene?
De ligger alle sammen her.
Du skal ikke være ked af det, min skønne. Kom med mig.
Her bor jeg.
- Synes du om mit hjem? - Hvordan har du fået alle de ting?
Det er havets gaver. Jeg ved aldrig, hvornår de kommer.
Men de er altid smukke.
Du kom fra havet.
- Godt, det ikke er min datter. - Nu må de vel gifte sig.
- Ægteskab har ikke været på tale. - Fremmede behandler kvinder sært.
Hør lige Hark. Han har aldrig været længere væk end til markedet.
Hvad ved du om de fremmede eller om kvinder?
Jeg siger bare, at sigøjnerne tager sig friheder.
Han har fortryllet hende. De gør den slags.
Hvis de nu bliver gift, vil hun ikke lære noget, hun ikke allerede ved.
- Hvad mener du med det? - Du kommer til at savne pengene.
- Hun giver da lønnen til sin mor? - Lad som ingenting.
Hvad er det, min Amy allerede ved?
Jeg siger bare, at folk har set et og andet. Det er ikke opspind.
- I eftermiddags nede ved grotten. - Jeg skal lære dig...
Er det ikke snarere en anden, der trænger til en lærestreg?
Amy!
Du tror rigtig, du er noget, hvad? Mænger dig med lægen...
Du har at holde dine beskidte næver fra min datter!
Lad være, far! Lad ham være!
Lad ham gå. Slip ham!
Lad være!
Slip ham, far! Nej, ikke havet!
Far!
Jeg smider dig ud i havet igen, ud til de andre.
Yanko! Nej!
Far!
Yanko, kære ven...
Forsigtig. Vent på os i stuen, Amy. Jeg må undersøge ham.
Jeg kan godt gætte mig til, hvem der har gjort det. Men hvorfor?
De sagde, jeg skulle holde mig fra hende.
Hvis jeg giftede mig med hende, ville de smide mig i havet.
- Giftede dig med hvem? - Amy, selvfølgelig.
Amy?
- Fosters pige? - Ja. Vi har set hinanden...
Vidste du det ikke?
- Har hun sagt ja til dit frieri? - Jeg har ikke spurgt hende endnu.
- Ved du nu, hvad du gør? - Mit hjerte viser mig vej.
Jeg synes ikke om at tale om ting, jeg ikke er kyndig i... Luk øjet.
Men du skal vide, at Amy altid har været lidt sær...
Sær? Forklar mig det.
Hendes mor kom her med hende, da hun var ni.
Efter tre år i skolen havde hun ikke gjort forsøg på at lære at læse.
Jeg er snart færdig.
Så jeg undersøgte hende.
Jeg kunne ikke finde nogen årsag og gik ud fra, at hun var sinke.
Men ugen efter begyndte hun at læse og skrive. Til alles forbavselse.
Det gik fint. Hun blev ved en måneds tid...
Og så holdt hun op.
Og så vidt vides, har hun ikke rørt en blyant siden.
Du er ikke glad på mine vegne.
Det glæder mig altid at se en mand følge sit hjerte.
Jeg har fundet det pure guld.
I så fald må du holde fast ved det.
Hvil dig her, til du har det bedre. Nu skal jeg vise dig dit værelse.
Hvor er Amy?
Du har slugt en del havvand. Dine lunger er sårbare.
- Jeg tager ham med. - Til Swaffer? Det er for langt.
Jeg skal nok passe ham.
Tak, for din pleje, Kennedy.
Du har gjort mig rask igen.
Som I vil...
Foster, din datter og jeg kan kun foragte dig.
I andre... I så alle sammen hans rejsefællers døde kroppe.
I hundredvis lå de ved kirken, hvor I alle sammen foregav at bede.
I har bragt skam over landsbyen!
Husk på, mens I skyller jeres øl ned og fortæller jeres smudshistorier, -
- at man ikke kan falde lavere end at deltage i pøblens vold!
- Jeg har fået nok. - Du skal ikke true mig, grovsmed.
Hvis ikke jeg var læge, ville jeg give dig de klø, du fortjener.
Godnat, de herrer.
Sir og miss... Jeg vil gerne bede om...
Jeg vil gerne anmode om Amy Fosters hånd.
Vi får ikke andre til at gifte sig med ham.
Tag til Darnford og spørg svoger, om han kan komme på besøg.
Hent min hest, Tom!
Tag dig ikke af det, Mary. Lad folk tro, hvad de vil!
Der kommer ikke noget godt ud af det!
- Mary... Isaac? - Undskyld, vi forstyrrer.
Du kommer med os hjem nu, Amy. Hører du?
Nej!
Skal jeg måske lade som ingenting? Jeg har tiet længe nok, Isaac!
Jeg ventede dig, inden han kom til. Jeg ventede dig med hans far!
Jeg slavede for dem, som du slaver her.
De tog begge for sig. Far og søn.
Isaacs far er din far. Forstår du ikke? Isaac er din bror.
Ikke et ord, ikke en tåre...
Af ondskab er du undfanget, og ond er du forblevet.
Kom så, Mary.
Kom...
Amy er her ikke. Måske tog hun alligevel hjem til sin mor.
Jeg syntes, Foster sagde, at hun skulle være hos Smith i nat.
Nej!
Af ondskab er du undfanget, og ond er du forblevet.
Amy!
Pas på! Hurtigt.
Hurtigt...
De har taget mit hjem fra mig!
Uanset hvad de gør ved os og tager fra os, så er jeg dit hjem.
Og du er mit.
Dér er du...
Er det ikke det eneste pæne sæt tøj, du ejer?
Vi må vist hellere skaffe et nyt. Det der går ikke an.
Og du får brug for en buket blomster, miss Foster.
Hop op. Også dig, miss Foster.
Hyp.
Af sted, min skønne.
Hop så ned med jer.
Gå så...
Du godeste! Du ligner en, der har været i krig.
Værsgo.
SKØDE
Nej...
Min svigerfar, mr. Swaffer har bedt mig udfærdige dette skøde.
Huset her med tilhørende jorder er overdraget til Dem.
Det tilhører Dem.
Der er ingen begrænsning på tid og ingen begrænsning i råderet.
- Hvad...? - Huset er dit. Og jorden med.
- Er du lykkelig, min elskede? - Meget lykkelig.
Tak.
- Tak, sir. - Du skal ikke takke mig.
Det var min datters idé.
- Tak. - Lad os nu se at komme hjem.
Vil du gifte dig med mig, Amy Foster?
Må Gud udvise nåde og velsigne jer i den hellige ægtestand.
Og må I elske og ære hinanden til døden jer skiller.
Vær venlig at skrive under i kirkebøgerne.
Pas på den slavepisker til Swaffer. Lad ham ikke udnytte dig.
Og kig ind af og til.
Amy...
Tag dig ikke af min kone. Hun er bare ked af, du rejser.
Tak, mr. Smith.
Vi er de heldige.
Du har fået en søn!
- De venter på dig derinde. - Tak.
Han sagde, at han ville se havet.
Vil du vise ham det for mig?
Min lille baby... min lille dreng.
Nu skal jeg vise dig havet.
Jeg skal vise dig havet.
Havet...
- Det er en horeunge. - Det har fandens hale.
- Forsvind. - Hun er en heks.
- Sigøjner... - Sigøjner.
Forsvind!
- Hvad skete der? - Hun slog ham.
I understår jer i at røre mit barn!
Amy... Hvad er der i vejen?
Hvad er der sket?
Yanko...
Det er længe siden, du har været på besøg.
Jeg passer mig selv, jeg passer mit arbejde...
Jeg tager ikke noget fra nogen. Hvorfor hader de mig så stadig?
- Fordi du er kommet langvejs fra. - Alle kommer et eller andet sted fra!
Jeg ved godt, det virker urimeligt, men for dem er du fremmed.
Det skaber en kløft imellem jer.
Jeg forstår det ikke, men jeg er stærk og kan klare det.
Men Amy og drengen kan ikke klare det.
Amy er også anderledes...
Jeg vil gerne have, at min dreng lærer mit sprog.
- Det er da meget naturligt... - Men det må ikke skade ham.
Han skal ikke være ensom, fordi han skiller sig ud.
Jeg vil være ked af at se jer rejse, men måske skulle I gøre det.
Amy hører hjemme her.
Men min dreng... han vil rejse, når han er blevet mand.
Han skal ikke vogte får ligesom mig.
Han skal være... ligesom dig.
Det ville jeg nu tænke nærmere over.
Jo! Han skal have en stor uddannelse.
Han skal lære at elske universets gåder. Som dig.
- Du vil da hjælpe ham, ikke? - Det skal være mig en ære.
Mener du det?
Ja.
Så er alt jo godt...
Det er ikke sundt at leve isoleret. Du skulle komme og besøge mig.
Jeg har savnet vore samtaler. Og min skak er ikke blevet bedre...
- Hvad med Amy? - Hvad med hende?
Kan hun også komme på besøg?
Det havde jeg ikke lige tænkt mig, men ja...
- Du synes ikke om Amy. - Det er ikke sandt.
- Jo, det er. Jeg har set dine øjne. - Jeg har intet imod Amy.
Jeg tror bare ikke, hun vil være en morsom middagsgæst.
- Yanko! - Tak!
Yanko...
Det var en drøj vinter.
Og hans lunger var skrøbelige. Men han var meget hårdfør.
Han havde hjemve. Det gjorde hele forskellen.
Amy var hans hjem. Han overlevede skibbruddet.
Han lærte vores sprog og udholdte vores had.
Han arbejdede. Han gjorde alt det, fordi han fandt sit hjem i Amy.
- Og hun fandt sit hjem i ham. - Hun drog ikke omsorg for ham.
Sid ned.
Vær nu sød...
De kan slet ikke forestille Dem hendes omsorg for ham.
Lig stille, elskede.
Yanko. Yanko...
Gå hjem og læg dig med den hoste.
Sørg for at holde dig varm. Stik hjem med dig.
Sikke en nat. Alle i sognet er syge.
Jeg ved ikke, hvad han siger...
- Jeg forstår ikke, hvad han siger. - Han har lungebetændelse.
Feberen får ham til at tale i vildelse.
Kan du ikke bede nogen om at komme? Bare i aften?
Ingen vil komme her, sir.
Feberen stiger, før den falder.
Dæk ham til, tør hans pande og sørg for, at han får væske.
Og det her vil hjælpe på feberen...
Der er opium i, så han kan finde hvile.
To spiseskefulde hver sjette time.
Jeg må af sted. Jeg har en snes kilometer til næste sted.
Det kan være, at mr. Swaffer vil komme, hvis De spørger ham.
Jeg skal desværre den modsatte vej.
Jeg kommer tilbage omkring kl. 3.30.
Giv mig min lille dreng...
Åbn munden. Kennedy sagde, du skulle tage det.
Jeg er ved din side, min elskede. Og Stefan... din lille mand.
Vi skal nok passe på dig.
Kennedy kommer... Kennedy.
- Det er dr. Kennedy. - Fjern den tingest!
Vognen sidder fast i mudderet. Den er for tung til at rokke.
Så smid dog lasten over bord.
Vand... Giv mig noget vand.
Engelsk, Yanko...
Tal engelsk. Jeg ved ikke, hvad du vil have.
Giv mig noget vand.
Jeg beder kun om et glas vand!
Er det dig, mor?
Solen er så stærk, og jeg har arbejdet hele dagen.
- Giv mig noget vand. - Jeg ved ikke, hvad du siger.
Gør noget... hjælp mig.
Hvorfor gør du det mod mig?
Jeg er din mand. Vi er en familie...
Jeg ved ikke, hvad du vil. Jeg ved ikke, hvordan jeg kan hjælpe dig.
- Giv mig noget vand! - Nej, lad være.
Gør ikke barnet fortræd.
Jeg vil ikke tillade det.
Sig mig, hvad du vil have. Bare sig, hvad du vil have.
- Giv mig noget vand! - Hold op!
Nu! Jeg sagde nu! Det er det eneste, jeg beder om!
Mor!
Min mand er alvorligt syg.
Jeg har brug for en til at sidde hos ham.
Du er aldrig kommet forbi med vores barnebarn før nu.
- Du har aldrig inviteret os. - Så spørg Swaffer. Han har vel.
Der er ti kilometer til Swaffer! Og endnu længere til Smith.
Det trækker! Hvem er det?
Bare en sigøjner, der sælger forbandelser.
Jeg har altid elsket dig, mor.
Selv om du ikke kunne elske mig...
Stands! Stop, sir...
- Mrs. Finn... - Hvad laver du her med det barn?
- Er du ude på at slå det ihjel? - Min mand er alvorligt syg.
- Jeg må have en til at våge. - Jeg har mine egne at passe.
Se at komme ind med det barn. Kusk!
- Vi må af sted, Amy. - Tag hjem til din mand.
Din dreng har det godt her.
Yanko!
Væk... hun er væk.
Jeg må hente min taske. Jeg kommer straks.
- Hvor er hun? - Jeg ved det ikke.
Har jeg gjort noget galt?
- Elsker hun mig ikke længere? - Jeg ved det ikke...
- Jo, det er jeg sikker på. - Jeg bad bare om lidt vand.
Bare en lille smule vand.
Jeg er nødt til at hente min taske.
Jeg kunne ikke have ønsket mig det anderledes, min elskede.
Mit guld... jeg ville ikke ønske mig det anderledes.
Det ville jeg heller ikke.
Vi er de heldige.
Yanko. Yanko!
Hvorfor gik du fra ham? Hørte du da ikke, hvad jeg sagde?
Hvorfor lod du ham dø?
Han bad blot om en smule vand. Ikke andet end vand!
Den brave eventyrer, der forcerede en afgrund for at elske hende, -
- lå livløs i hendes arme.
Men Amy Foster mælede ikke et ord.
Og da han ikke længere var der til at nære hendes fantasier, -
- lod det til, at han var slettet fra hendes erindring.
Som dug for solen...
Jeg har spurgt mig selv, om han er forsvundet fra hendes bevidsthed, -
- ligesom hans smidige skikkelse er forsvundet fra vores marker?
Hvordan kan De sige det, dr. Kennedy?
Hvordan kan De tænke den tanke? Og så Dem!
Havde De ikke selv familie engang?
Det er umindelige tider siden, miss Swaffer.
De har altså visket Deres egne minder væk.
Gjorde Deres egen kærlighed Dem blind for hendes?
De bærer mere på Deres skuldre, end godt er.
Men De vil drage omsorg for dem, ikke?
Tak, miss Swaffer.
Tak for samtalen...
Amy... Dav.
Amy...
Jeg har gjort dig blodig uret.
Jeg har ingen undskyldning.
Kan du tilgive mig?
Hvem kan tilgive mig?
Det kan jeg.
Jeg tilgiver dig. Og det gjorde han også.
Jeg vil elske ham til verdens undergang.
Se mig, mor! Kom herud!
Mor...
Når jeg ser hende nu, ved jeg, -
- hvorfor Yanko blev skyllet i land for at dø på denne fjendtlige kyst.
Han krydsede havet for at elske og blive elsket af Amy Foster.
Ripped by: SkyFury